Ääni, jonka kuulet ei tule huuliltani, -
vaan ajatuksistani.
En ole puhunut sen jälkeen, kun olin 6-vuotias.
Kukaan ei tiedä, miksen. En edes minä itse.
Isäni sanoo sen olevan pimeä taito, -
ja päivä, jolloin saan päähäni lopettaa hengittämisen tulee olemaan viimeiseni.
Tänään hän naitti minut miehelle, jota en ole edes tavannut.
Pian tyttäreni ja minä muutamme hänen maahansa.
Mieheni sanoi, ettei mykkyyteni häiritse häntä.
Hän kirjoitti, ajatelkaa nyt tätä: -
Jumala rakastaa typeriä olentoja, joten miksei hänkin.
Hyvä, että hänellä oli Jumalan kärsivällisyys, -
sillä hiljaisuus vaikuttaa lopulta kaikkiin.
Omituisinta on, etten pidä itseäni hiljaisena.
Se johtuu pianostani.
Tulen kaipaamaan sitä matkallani.
Pidä häntä kädestä, mennään.
Olet kanssani.
Pidän huolen neidistä.
Menkää te vain. Paddingtonin asema.
Täällä näin, kultaiseni!
No niin, naiset, napittakaa kaapunne auki. Pissaa kuin pojat.
Jeesus sentään, kenen perhanan arkku tämä on? Luoja, että se painaa!
Jätä heidät jälkeen. Vittu, sitähän he haluavat.
Jätä heidät nyt ja tule lynkatuksi myöhemmin huviksesi?
Täällä on rankkaa. Voi olla, etteivät saa sinua perille tässä säässä.
Onko teillä tavaroita suojaa varten?
Hän sanoo "Kiitos".
Haluaisiko äitisi mieluummin tulla mukaamme Nelsonille?
Hän tulee mieluummin keitetyksi elävänä alkuasukkaiden toimesta, kuin ammeeseesi.
Olet pirun onnekas, etten läimäytä pikku peppuasi, nuori neiti!
Pirun onnekas!
Olemme valmiita lähtöön, sir.
Äiti, varo! Kanat! Ovatko ne kunnossa? Tässä.
Katso, olen suuri koiperhonen.
Syttyykö se?
Ja tuuli sanoi: "Muistatko kuinka ennen leikimme?"
Sitten tuuli tarttui hänen käteensä ja sanoi:"Tule kanssani. "
Mutta tyttö kieltäytyi.
Äiti, olen ajatellut.
En kutsu häntä isäksi. En kutsu häntä miksikään.
En aio edes vilkaista häneen.
Pysähdymmekö?
Pitäisikö?
Meidän on noustava kyytiin.
Neiti McGrath? Olen Alisdair Stewart.
Minulla on täällä miehiä kantamassa tavaroitanne.
Huomaan, että sinulla on paljon laatikoita. Haluaisin tietää, mitä ne pitävät sisällään...
Kuuletko minua?
No, se on hyvä. Kyllä, se on hyvä.
Mitä tässä on?
Olet pieni. En uskonut, että olisit noin pieni.
Entä tämä? Tämä on kovin suuri.
- Mitä siinä on, sänkyrunko? - Siinä on äitini piano.
Käske heidän kantaa pareittain. Ottakaa kaikki laatikot, pöytä, sekä -
matkalaukut.
Mitä mieltä olet?
Hän näyttää väsyneeltä.
Hän on pienikasvuinen, siinä yksi syy.
- Entä iso laukku? - Ei, ainoastaan matka-arkut ja laatikot, kuten selitin.
- Emme voi ottaa sitä nyt. - Sen täytyy tulla, hän haluaa sen mukaan.
Niin minäkin, mutta meitä on liian vähän kantamaan sitä.
Liian painava!
Tarkoitatko, ettet halua vaatteita ja keittiötavaroitasi mukaan?
Emme voi jättää pianoa!
Ei puhuta tästä enempää. Olen iloinen, että pääsitte perille turvallisesti.
Äiti haluaa tietää, voivatko he palata hakemaan sitä?
Voinko pahoitella viivytystä...
Sen jälkeen, kun ovat vieneet muut tavarat.
Saanen ehdottaa, että valmistaudut hankalaan matkaan.
Puskat repivät vaatteet, ja muta upottaa paikoin.
Mitä he luulevat tekevänsä? Meillä ei ole aikaa tähän.
Baines!
Mitä nyt? Miksi he pysähtyvät?
Tuo on tie hautausmaille. Se on tabu.
He haluavat vain lisää rahaa. Yrittävät pitkittää matkaa päivällä.
Ei, he tietävät toisen reitin kiertää tämä.
Septimus, ota se pois! Ota se pois!
Varokaa jalkojanne! Varokaa jalkojanne!
- Septimus! Lopeta se! - Lopeta!
- Lopeta, ole kiltti! Revit sen! - Nimikyltti on rikki.
Septimus, lopeta!
Revit sen. Ole varovainen.
Käsi alas.
Jollette voi pitää yhteistä seremoniaa, teillä on ainakin valokuva.
- Varovasti. Pitsi hajoaa herkästi. - Oikea isäni oli kuuluisa saksalainen säveltäjä.
He tapasivat äitini ollessa oopperalaulajana Luxemburgissa.
Miksi?
Haluan päästä kuvaan.
- Aiotko jättää vaatteesi? - Ei, ei. Se vain pitää istuimen kuivana.
Laudat ovat pahasti rasvoittuneet.
- Istu sille tuolille. - Ota suojapeite pois.
Olen sateesta pahoillani. Sisällä ei ole tarpeeksi valoisaa.
- Sateenvarjo tällä puolen? - Toisella!
Voisitko ottaa tämän?
Ja istumaan.
Liikahtamatta.
Ja missä he avioituivat?
Metsässä, keijujen ja morsiusneitojen kanssa, joista jokainen piti pienen haltian kättä.
Ei, valehtelin. Maalaiskirkossa vuorilla.
- Millä vuorilla? - Pyreneillä. - En ole koskaan käynyt siellä.
Äiti lauloi Saksassa, ja hänen äänensä kaikui laaksojen läpi.
- Ennen onnettomuutta. - Ja miten kävi?
Äitini ja isäni lauloivat metsässä ja myrsky puhkesi.
Laulu oli niin intohimoinen, etteivät he lakanneet laulamasta, vaikka alkoi satamaan.
Heidän äänensä kohosivat dueton viimeiseen tahtiin ja salamat -
saapuivat taivaalta iskien isääni, joka syttyi palamaan kuin soihtu.
Ja samalla kun isääni iski kuolema, -
äitiini iski mykkyys. Hän ei puhunut enää sanaakaan.
Voi sentään!
Ei sanaakaan?
Järkytyksestään. Niin. Se olisi. Kamalaa.
Kamalaa, kamalaa.
Minun on lähdettävä muutamaksi päiväksi.
Tietyt Maorien maat kiinnostavat, jotka voin ostaa hyvin halvalla.
Toivottavasti sopeudut ajan kanssa. Ja ehkäpä -
jollain tapaa voisimme aloittaa alusta.
Kaikki hyvin?
En osaa lukea.
Veisittekö meidät takaisin rannalle, jonne saavuimme?
Olen pahoillani. En voi tehdä sitä.
Minulla ei ole aikaa.
Hyvästi.
En voi viedä sinua sinne.
En voi tehdä sitä.
Äiti! Äiti, katso minua! Katso!
Äiti! Äiti!
- Hei siellä. - Hei.
Lakkasit tukkasi kampaamisen. Hyvä. Se näyttikin ylisiistiltä.
Päät menevät aukoista. Näytä hänelle, Nessie.
Pastori käyttää oikeaa verta. Siitä tulee dramaattista.
- Hyvin dramaattista. - Teetä!
Morag...
Mitä ajattelisit, jos joku soittaisi keittiön pöytää?
Kuin se olisi piano.
Kuin se olisi piano?
Outoa, eikö olekin? Se ei ole piano.
Se ei pidä ääntä.
Keksejä!
Ei, ei ääntä.
Tiesin hänen olevan mykkä, mutta nyt mietin -
josko se olisi muutakin. Jos hänellä onkin aivoissa vikaa.
Hiljaa!
- Ei ääntä lainkaan? - Ei. Se oli pöytä.
Hän oli kovin väkivaltainen pukua kohtaan. Hän repi palan pitsistä.
Huomasin sen. Vannoi käyttävänsä hampaitaan ja pyyhki jalkansa siihen.
Ei siitä ole kehkeytynyt mitään. Se on vain huolenaihe, siinä kaikki.
Niin. Niin tietenkin. Huolenaihe.
- Hiljaisuudesta täytyy mainita jotain. - Aivan niin. Pumpulitupot korviin?
Olen varma, että ajan kanssa hän tulee kiintymään.
Mistään ei ole yhtä helppoa pitää kuin lemmikeistä. Ne ovat melko hiljaisia.
"Mahtavalla Yorkin herttualla, hänellä oli tuhat miestä. "
"Hän marssitti heitä ylös ja marssitti heitä alas. "
Nuo 80 eekkeriä joen vierustaa, mitäs pidät?
Olen rahaton. Mitä oikein ajattelit?
Haluaisin tehdä vaihtokaupan.
- Mistä? - Pianosta.
Tuonko, joka on rannassa?
- Eihän se ole suota? - Ei.
Musiikin ystävä. Enpä olisi ikinä uskonut. Piilolahjakkuus, George!
Minun olisi saatava lisäopetusta. Ilman sitä se on hyödytön.
Niin varmaankin.
Ada osaa soittaa.
Kirjeessä sanotaan, että hän soittaa todella hyvin. Hän on soittanut 6- vuotiaasta saakka.
Millä?
No, tuota... pianollasi. Vaihtokaupat.
- Mitä hän sanoo? - Se on hänen pianonsa, eikä hän halua miehen koskevan siihen!
Hän ei osaa lukea! Hän on tietämätön!
Hän haluaa parantaa taitojaan ja sinä pystyt soittamaan sitä.
Opeta hänet huolehtimaan siitä!
"Piano on minun, se on minun. "
Et voi jatkaa näin!
Olemme nyt perhettä. Kaikki me teemme uhrauksia, sinä myös!
Opetat häntä ja minä pidän siitä huolen!
Broadwood! Hienostunut soitin!
En ole nähnyt täällä ensimmäistäkään, -
saati sitten New South Walesissa, jossa viritin parisataa.
He todella pitävät pianoistaan.
Tuoksusta?
Ja suolasta, tietenkin.
Äiti sanoo, ettei voi sietää soitonopetusta epävireisellä pianolla.
Joten teen kaavoja.
Toivottavasti olet pessyt kätesi.
Se on vireessä.
Olin opettaja!
Äiti tahtoisi kuulla, mitä osaat soittaa.
En haluaisi soittaa.
Haluan kuunnella ja oppia sitä kautta.
Jokaisen on harjoiteltava.
Haluan vain kuunnella.
Kaunista.
Olen kertonut tarinan isästäsi jo monia, monia kertoja.
Kerropas taas. Oliko hän opettajasi?
Kuinka puhuit hänelle?
Minun ei tarvinnut puhua.
Pystyin lukemaan hänen ajatuksensa, kuin ne olisi kirjoitettu paperille.
Mitä tapahtui? Miksette menneet naimisiin?
Hänestä tuli pelokas ja hän lopetti kuuntelemisen.
Haluatko hyvänyönsuudelman?
Painu ulos! Olet kylvyn tarpeessa!
Ulos! Tuhma koira!
Liikettä! Mene!
Tuhma perhanan koira!
Ada, odota. Odota.
Osaatko kaupankäyntiä?
On tapa, jolla voisit saada pianosi takaisin.
Haluatko sen takaisin?
Katsos...
Haluaisin tehdä kanssasi sopimuksen.
On asioita, joita -
haluaisin tehdä samalla kun soitat.
Jos vain haluat voit tienata sen takaisin.
Mitä mieltä olet? Yksi käynti per kosketin.
Mekkosi?
Hame?
Jokaisesta mustasta?
Se on paljon vähemmän. Puolet.
No niin, no niin. Mustat koskettimet sitten.
Lapsiparka!
Kuka kurja pikkusielu jätti sinut sateeseen -
ja huitaisi vielä kepilläkin? Kulta? Mitä?
Kanssani sinulla on kaikki hyvin.
Sakset.
- Kiitos. - Nessie! Laske se alas ja tule tänne lainaamaan kättäsi.
- Voi ei. Käytä herra Stewartia. - Nessie, ole kiltti!
No niin, Mary, mukaan vain. Tähän näin.
- Tulehan, tyttö. - Hyvä on sitten!
Laita kätesi tähän näin. Nyt.
Ei, ei. Anna kätesi. Näin.
Nyt.
Katso, katso! Kimppuusi hyökätään.
Ei sentään, tässä.
Veren kanssa se tulee näyttämään hienolta!
Tänne, Flynn! Flynn, Flynn, Flynn!
Flynn, Flynn! Tuhma poika!
Tuhma, tuhma poika! Flynn, kerjäätkö vaikeuksia?
Flynn? Flynn!
Haluan puhua äidilleni.
En halua jäädä ulkopuolelle. Haluan katsella.
Ei, sinun täytyy rauhoittua ja leikkiä ulkona.
Olen hyvin hiljaa!
Hän on aloittelija ja todella ujo.
En katso häneen!
- Ole hyvin varuillasi. - Varovainen.
Minun ei tarvitsisi antaa sinulle tätä, mutta tässä kuitenkin.
Älä myöhästy. Säestät esiintyjää, -
ja sinun on ehdittävä ensimmäiseen näytökseen.
Odota!
Kuinka opinnot ovat menneet?
Alkaneet ihan mainiosti, vai mitä?
Hän vaikuttaa hiljenneen. Onko hän jo rakastavampi?
No tuota. Pikkuhiljaa.
Nosta hamettasi.
Nosta se ylemmäs.
Ylemmäs.
Ylemmäs!
Nosta se ylemmäs.
Tarvitset vaimon, ei ole hyvä että se roikkuu jalkojesi välissä koko loppuikänsä.
Älä huoli, Peini.
- Pelastan sinut. - Minulla on vaimo.
Pelastan hänetkin!
- Hiljaa! Pallit menevät hukkaan sinulla. - Mistä sinä sen tietäisit.
- Missä vaimosi on? - Vaimoni?
Hänellä on oma elämänsä, Hullissa, Englannissa.
Hänen on oltava ruma, kun kerran karkasit.
Tarvitset uuden vaimon.
Sellaisen aarteen ei pitäisi nukkua vatsallasi yöllä.
Riisu mekkosi.
Tahdon nähdä kätesi.
Soita.
Kaksin käsin.
"Kuuntelen tarkkaan ja harjoittelen -
sillä asun liian kaukana, tullakseni tänne usein. "
Miten viitotaan "harjoitus"?
En voi kuvitella kurjempaa kohtaloa, kuin kuurona olemisen.
Mykkänä eläminen.
Mykkäkin vielä? Hirveää! Kamalaa!
Kertoakseni koko totuuden, äitini sanoi suurimman osan ihmisistä puhuvan roskaa, -
eikä se ole kuulemisen väärti.
- No, tuo on jyrkkä mielipide. - Tekopyhää se on.
Esi-isiemme joet ja hautaluolat -
ovat näillä mailla.
- Baines, kerro se heille. - Mitä he puhuvat? Myyvätkö he?
- Pitäisikö meidän myydä esi-isiemme luut? - Tarjoa huopia puolesta maasta.
- Ei koskaan! Niille ei ole hintaa. - Kaksitoista.
Tarjoa aseita, Baines.
Mihin he maata tarvitsevat?
He eivät viljele sitä, eivätkä kelota. Eivät mitään.
Tarkoitan, kuinka he edes tietävät sen olevan heidän?
- Voisin yhtä hyvin merkitä sen, kuten olemme sopineet. - Niin, miksikäs ei?
Ada sanoo, että soitat hyvin.
Haluaisin tulla kuuntelemaan.
- Mitä soitat? - En vielä mitään.
Et vai?
Ada, neljä nuottia. Miksi viisi? Haluan vain maata.
Hyvä on, hyvä on, viisi.
"Toukokuussa enkelit laulelivat suloisesti"
"Nuori mies makasi kuolinvuoteessaan Barbara Allenin rakkauden tähden"
Olemme myöhässä!
Jos huulipunasi unohtui, niin mene Rosen viereen.
- Kävitkö klosetissa? - Kyllä!
Ei juoksentelua lavalla!
He tuovat lisää tuoleja!
ÄIkää koskeko vereen!
Kukas se täällä, ellei musikaalinen, herra Baines!
Mitä aiot soittaa meille tänään? "Tuiki, tuiki, tähtösen"?
Miten olisi pienet tuikinnat?
Kääntäisitkö Nessille nuottivihkoa? Hän soittaa lapsille.
Olen asusteessa.
George, miten olisi "Piippolan Vaari"?
Polkka? Älä viitsi, mikä se nyt sitten on?
Typerykset.
No niin, George. Siirryhän.
Hyvät naiset ja herrat, olkaa hyvät ja istuutukaa. Olimme juuri aloittamassa.
"Aikaisin toukokuussa" -
"enkelit laulelivat suloisesti. "
"Nuori mies makasi kuolinvuoteessaan" -
"Barbara Allenin rakkauden tähden. "
"Ja vuoteesta puhkesi kukkaan tulipunaruusu" -
"ja siitä taas piikki. "
"Sitten ne lensivät ylös korkean kirkon seinustalle," -
"kunnes eivät enää ylemmäs päässeet. "
"Ja päätyivät tosirakkauden ansaan" -
"ruusuihin ja sen suloisiin piikkeihin. "
Joten nuori palvelijatar löysi jok’ikisen Siniparran kadonneen vaimon -
irrotetut päät, jotka yhä verta vuosivat ja joiden silmät vielä itkivät!
Hidasta!
Kuka on tulossa?
Tulin aikaisin kotiin, suloinen vaimoni!
- Missä lienet? - Mieheni!
- Mikä yllätys! - Kyllä! Yllätys tosiaan!
- Nyt siis tiedät salaisuuteni! - Ei! Ei!
Sinä, nuorin -
ja suloisin -
- kaikista vaimoistani. - Ei!
Valmistaudu kuolemaan.
- Ei! Ei! Odota! - En aio odottaa!
Varo kaulaasi!
Pelkuri! Saat maistaa nuijaani.
Katsotaanpa, miltä tämä tuntuu perseessäsi!
Riittää! Riittää! Tule takaisin.
Päällikkö, haluaisin esitellä teidät. Tässä on rouva Williams, -
tässä rouva Parsons, rouva Reid, tämä on neiti Palmer, -
ja hän on neiti Kerr.
Oikein mukavaa.
Tee, mitä tahdot.
Soita, mitä tahdot.
Haluan maata kanssasi ilman vaatteita.
Montako se olisi?
Kyllä. Kymmenen nuottia.
Seuraava.
Mitä kello näyttää, Missa Tewart?
Älä koskaan käyttäydy niin. Missään, milloinkaan.
Häpeän suuresti! Olet häpäissyt nämä matkalaukut!
Tiedän, miksei herra Baines osaa soittaa pianoa.
Tässä jäi jotain väliin.
Hän ei ikinä anna Bainesille vuoroa. Vaan soittaa, mitä itse haluaa.
Välillä hän ei soita lainkaan.
Koska on seuraava oppitunti?
Huomenna.
Olen antanut pianon sinulle takaisin.
Sain tarpeekseni.
Sopimuksemme -
tekee sinusta huoran ja minusta säälittävän.
Haluan sinun välittävän itsestäni, -
muttet pysty.
Se on sinun. Lähde!
Mene vain. Mene.
Pysähtykää heti!
Tämä ei ole teidän. Mitä oikein teette pianolle?
Hän on luovuttanut sen meille.
Laskekaa se alas. Laskekaa se alas!
Huijaat. Näen lävitsesi.
En aio menettää maitani näin. Pysykää siellä!
Hori George ei halua tavata ketään. Hän on sairaana.
Toitteko Hiralle tupakkaa?
Ei.
Baines. Sinun ei pitäisi luopua pianosta.
Varmistan, että saat kunnon opin. Nuottivihkoja ja niin edelleen.
En halua oppia.
- Et halua oppia? - En.
Mutta sopimuksemme...
Minulla ei ole varaa pianoon, jos luulet minun maksavan sen.
Ei, ei maksua. Olen palauttanut sen.
En tiedä, haluanko sitä itsekään.
Se merkitsi enemmän vaimollesi, kuin itse maksoin siitä.
Ymmärrän.
Uskon hänen arvostavan sitä.
Tunge nappisi ahteriisi senkin kusipää, emme ole lapsia.
Minulla ei ole muuta.
Tuokaa se takaisin!
Toimiiko se?
Mikset soittaisi jotain?
Mitä soittaisin?
Soita tanssi.
- Tiedänkö yhtään tanssia? - Soita laulu sitten.
Miksei hän soita? Hommaamme sen takaisin ja hän vain häipyy paikalta.
Jatka soittoasi.
Odota! Odota!
Mene takaisin, äläkä seuraa minua.
Miksen voi?
Mene harjoittelemaan.
En harjoittele, enkä välitä!
Tuli ja leimaus! Perhanan nainen!
Hemmetin hemmetin. Perhanan nainen!
Antakaa hänen kaatua kasvoilleen, kiehuvaan, veriseen mutaan!
Antakaa kulkukoiran purra häntä, kunnes hän vuotaa verta!
- Minne äitisi on mennyt? - Helvettiin!
Mikä sinut tänne tuo?
Unohditko jotain?
En ole löytänyt mitään.
Tietääkö hän jotain?
Piano ei vahingoittunut? Se saapui turvallisesti?
Haluaisitko istua?
Aion istuutua.
Ada.
Olen onneton.
Koska minä haluan sinut.
Koska mieleni on tarrautunut sinuun, enkä voi ajatella mitään muuta.
Siksi kärsin.
Olen kipeänä kaipuusta.
En syö. En nuku.
Jos olet tullut tänne vailla tunteita minua kohtaan, -
niin lähde.
Mene.
Painu ulos.
Lähde!
Mitä?
Kuiskaa se.
Kun nyt lähdet, tulen surulliseksi. Miksi niin?
Ada, minun on tiedettävä, mitä teet? Tuletko uudestaan?
Odota.
En tiedä, mitä ajattelet.
Merkitseekö tämä sinulle mitään?
Kaipaan sinua jo nyt.
Ada, -
rakastatko minua?
Tule huomenna. Jos olet tosissasi, tule huomenna.
Äiti, pysy paikalla!
Äiti! Äiti!
He soittavat pianollasi!
Tähän, isä.
Et olisi saanut mennä sinne.
En pidä siitä, eikä isäkään.
Voimme pelata korttia, jos haluat.
Hän nukkuu. Katso.
Yhtenä yönä hänet löydettiin tieltä, joka vie Lontooseen.
Isoisä sanoi, että Ada sai niin pahoja pahoja haavoja, ettei kävellyt viikkoon.
Ada.
Alisdair, johtuiko se soitostamme? Ovatko alkuasukkaat käyneet päällesi?
Olette tehneet tämän väärin. Olette laittaneet salvan ulkopuolelle.
Kun suljet oven, Maorit ovatkin vanginneet sinut.
- Ja kun salpa on toisella puolella, olet aikalailla ansassa. - Aikalailla ansassa.
George Baines on voitettu. Ei ihme, että hän on lähdössä.
Hän meni liian pitkälle alkuasukkaiden kanssa.
He istuvat ylpeinä kuin kuninkaat, mutta ilman käytöstapoja!
Hän on muuttunut. Aivan kuin he olisivat noituneet hänet.
Hän lähtee parissa päivässä.
Hän on siis pakkaamassa.
Hänellä ei ole pakattavaa, mutta on lähdössä silti.
Nessie on oppinut pitämään hänestä kovin.
Olemme nähneet jopa kyyneleitä.
Lopeta!
Pelkään paluumatkaa.
Meidän on lähdettävä valoisaan aikaan. Olemmeko me turvassa?
Kyllä, jos lähdette saman tien.
Nessie, pitele tätä.
Ajattelen pianoa.
Hän ei soita sitä, kuten me, Nessie. Ylös! Ylös!
Ei. Hän on outo ihminen. Kuten hänen soittonsakin -
se on kuin olotila, joka välittyy sinuun.
Ylös!
Sinun soittosi on tavallisen aitoa, siitä minä pidän.
Ei ole mukavaa, kun ääni ryömii sisällä.
Mikä tuo on?
Se on kyyhkynen. Minun olisi pitänyt odottaa.
Haluan koskettaa sinua. Miksen saa koskettaa sinua?
Etkö pidä minusta?
Lucky! Kuka on ystäväni? Nappaan sinut!
Meidän on jatkettava matkaa.
Olen päättänyt luottaa ja antaa sinun jäädä tänne.
Et tapaa Bainesia?
Hyvä.
Ehkäpä ajan myötä opit pitämään minusta.
Lopeta valittaminen. Ole hiljaa.
Voit olla alasti siihen, kunnes saan vaatteesi pestyä.
En välitä, jos sinulla on kylmä. Ole hiljaa!
Vie tämä Bainelle. Se kuuluu hänelle.
- Ei, meidän ei kuuluisi vierailla hänen luonaan. - Vie se hänelle.
Vie se!
"Mahtavalla Yorkin herttualla, hänellä oli 10000 miestä"
"Hän marssitti heidät kukkulan laelle"
"Ja marssitti takaisin alas"
"Kun he ovat ylhäällä, he ovat ylhäällä"
"Kun he ovat alhaalla, he ovat alhaalla"
"Ollessaan puolivälissä, he eivät ole kumpaakaan"
Äiti pyysi antamaan tämän herra Bainesille.
Ajattelin, että ehkei se olisi ollut oikein.
- Avaanko sen? - Älä. Anna se minulle.
Miksi? Luotin sinuun!
Luotin sinuun! Luotin! Kuuletko?
Miksi pakotat minun satuttamaan itseäsi?
Voisimme olla onnellisia.
Raivostutat minua! Puhu!
Valehtelit minulle!
Puhu! Tai jumalauta, tulet vielä vastaamaan!
Rakastatko häntä?
Rakastatko?
- Häntäkö rakastat? - Hän sanoo: Ei!
Äiti!
Anna tämä Bainesille.
Kerro hänelle, että jos he tapaavat enää koskaan, irrotan seuraavan, -
ja seuraavan, ja seuraavan.
- Äiti! - Juokse!
Mitä on tapahtunut?
Rauhoitu!
Mitä nyt?
Jos näet hänet, hän pilkkoo naisen!
Mitä tapahtui? Kerro minulle.
Kerro minulle!
Missä hän on?
Rauhoitu! Missä hän on?
Hän katkaisi sen!
Mitä hän kertoi hänelle? Mitä hän kertoi hänelle?
Hän on vain pieni tyttö.
- Murskaan hänen kallonsa! - Ei, ei, ei!
Hän katkaisee ne!
Yllytit minua siihen. Et voi lähettää rakkautta hänelle.
Pelkkä... Pelkkä ajatus siitä saa minut raivon valtaan.
Minun piti rakastaa sinua.
Katkaisin siipesi, siinä kaikki.
"Tulemme olemaan kaksin"
"Näet, että kaikki on parhain päin"
Oletko kuuma? Suloinen laululintuni.
Onko olo kohentunut?
Mitä?
Katso itseäsi.
Se johtuu kasvoistasi.
Olen ajatellut noita kasvoja, vihaten niitä.
Mutta kun nyt näen ne, -
ne eivät häiritse.
Sinulla on arpesi. Katsot minua silmilläsi.
Ja jopa pelkäät minua.
Nouse ylös.
Baines, -
onko Ada ikinä puhunut sinulle?
Viittomakielellä?
Ei. Ei sanoja.
- Oletko koskaan kuullut sanoja? - Ei. Ei sanoja.
Et uskonut kuulleesi sanoja?
Kuulin täällä. Hänen äänensä. Päässäni.
Huulet eivät muodostaneet sanoja.
Mutta silti, mitä tarkemmin kuuntelin sitä paremmin häntä kuulin.
Rankaisit häntä turhaan. Se oli minun syytäni.
Hän sanoi: -
"Pelkään omaa tahtoani, -
ja mitä se haluaa. Se on niin outo ja vahva. "
Hän sanoi: -
"Minun on mentävä. Päästä minut. "
"Anna Bainesin viedä minut. Anna hänen yrittää pelastaa minut. "
Toivon hänet muualle. Toivon sinut muualle.
Haluan herätä -
ja huomata, että kaikki tämä -
on ollut unta. Sitä minä haluan.
Se on liian painava, kanootti kaatuu.
Piano on balansoitu.
Peini, vain hullu ottaisi sen kyytiin.
Ei, hän tarvitsee sitä Hänellä on oltava se.
- Mitä hän sanoi? - Käski heittämään pianon mereen.
Se on melko turvassa. He pärjäävät.
Hän ei halua sitä. Se on kuulemma pilattu!
Tässä on avain. Korjautan sen.
Hän on oikeassa. Se on arkku, annetaan meren haudata se.
Ole kiltti, Ada. Ada!
Tulet katumaan sitä. Se on sinun pianosi, sinun on pidettävä se.
- Hän ei halua sitä! - Istu alas!
- Heittäkää se mereen! - Älkää!
Hyvä on, heitämme sen mereen.
Irrottakaa köydet.
Mikä kuolema.
Mikä mahdollisuus.
Mikä yllätys!
Tahtoni valitsi elämän.
Silti se sai minut varuilleni, ja monta muutakin.
Opetan pianon soittoa Nelsonissa.
George teki minulle metallisen sormenpään.
Olen melkoinen kylähullu nykyään, mistä pidän.
Opettelen puhumista.
Ääneni kuulostaa vielä niin huonolta, että häpeän.
Harjoittelen ainoastaan silloin, kun olen yksin pimeässä.
Öisin ajattelen, että pianoni on meressä, haudassaan, -
ja joskus kuvittelen itseni leijailemassa sen päällä.
Pohjalla kaikki on niin rauhallista ja hiljaista, se tuudittaa minut uneen.
Se on outo kehtolaulu, mutta olkoon niin.
Se on minun.
On olemassa hiljaisuus, jossa ääntä ei tunneta.
On olemassa hiljaisuus, jossa ei ääntä olla vois.
Kylmässä haudassa, syvän, syvän meren alle pois.